|
|
אתם יכולים שלא לאהוב, אבל אי אפשר שלא להעריך מקצוען. הבנאדם עובד בשירות הקריירה שלו. גם אם ראיתם אותו יותר מפעם אחת, גם אם שמעתם את שיריו עשרות ומאות פעמים, המפגש הבימתי עמו היה ונשאר אירוע חד פעמי, שאף אחד - כולל ארצי בעצמו - לא יודע איך יתחיל, איך יתנהל, איך יסתיים ואילו ריגושים ותובנות ישאיר אחריו."
|
|
|
עם הופעות סולד-אאוט בקיץ 2018, ארצי ממשיך לספק מגה-הופעה ומנווט את הקהל בהפנינג מרגש הקיץ עודנו עושה טוב לשלמה ארצי. זו העונה הכי פעלתנית ויפה במחזוריות חייו. קחו אותה מאיזה כיוון שאתם רוצים.
אם זה מכיוון שיר חדש שנקרא "קיץ עשה לי טוב" והקליפ שלו פותח את (עד הודעה חדשה ועד השיר החדש הבא מן הסתם) את הופעות הקיץ הנוכחי שלו. בעצם, השיר לא חדש. נכתב כבר ב-1991 ושזורות בו הסיטואציות הידועות של אהבות צעירות ומתוקות, התשוקה התוססת והמבעבעת של החיים, התנועה והחופש של העונה החמה, וגם הגיבורים המוכרים של ארצי - נערים בג'ינס צדים נערות, וחיילים (איך לא) תמיד ברקע. 26 שנים שכב במגירה, רק כדי להתפוצץ בקיץ זה בעיבודים ובהפקה המוזיקלית הקופצנית של ג'ורדי. וזה גם מבלי להתחייב על אלבום, כי זה מה שעושים כולם.
ואם זה מכיוון השגרה של העונה החמה שמותגה לעד על ידו כבר לפני 30 שנה כ"חום יולי-אוגוסט". ועדיין חומרי האלבום המכונן ההוא ("ארץ חדשה", "לב שבור לרסיסים", "אני נבראתי לך" וכמובן שיר הנושא שמתקדש בקליפים משוכללים) הם לבה וקרביה של כל הופעת חוץ לוהטת שלו.
המטרה: להרגיש את הקהל
לחות גבוהה באוויר, זיעה ניגרת בחריץ הישבן (מילים שלו, מתנצל), וולטאז' נגינה גבוה על הבמה, ורגשות חמים בקרב האלפים בלייב פארק ראשון לציון שמארח את הופעת ט"ו באב שלו. ואם זה המיתוג מחדש של מסעותיו ברחבי ישראל תחת הכותרת "עונת ההופעות". לא שארצי הפסיק לרגע להופיע ב-40 השנים האחרונות, אבל סדר צריך שיהיה. וגם לתדלק אותו בתחושה של התחדשות.
12 אלף צופים בראשון לציון. סולד-אאוט. לא עניין של מה בכך, אבל רגיל אצלו. גם בט"ו באב, חג האהבה, שנה רביעית ברציפות בפני קהל שיא עונתי. אם מגה-הופעה, אז רק על פי כללי המשחק של ארצי, לא של הכוחות האחרים בשוק. הפגנת כוח.
![](/Habama/Upload/other/שלמה%20ארצי%20בהופעה%20עמוס%20אורן.jpg) שלמה ארצי בהופעה, צילום: עמוס אורן
אתם יכולים שלא לאהוב, אבל אי אפשר שלא להעריך מקצוען. הבנאדם עובד בשירות הקריירה שלו. גם אם ראיתם אותו יותר מפעם אחת, גם אם שמעתם את שיריו עשרות ומאות פעמים, המפגש הבימתי עמו היה ונשאר אירוע חד פעמי, שאף אחד - כולל ארצי בעצמו - לא יודע איך יתחיל, איך יתנהל, איך יסתיים ואילו ריגושים ותובנות ישאיר אחריו.
כבר לא "הופעה". יותר תופעה. השירים, נדמה, הם תירוץ. קולב לתלות עליהם את אהבת הקהל. ודומה כי עבור האיש שהמציא את הירידה לקהל ואת ההתחככות בו, זה, המגע הבלתי אמצעי, עדיין הדבר הכי חשוב לו - להרגיש את הקהל. ללא משחק מקדים. למן השיר הראשון. גרם המדרגות בחזית הבמה הוא המקום הכי לוהט בהופעה. ואינך יודע מה הוא רוצה יותר- לשיר בפני הקהל או להיות חלק מן ההמון ולראות את עצמו שר בפני הקהל. שזה כמו להכניס מפתח למגרה שניה לפני סגירתה, או להבדיל, להשתתף בהלוויה שלך-עצמך.
השירים הם תירוץ גם לתוספות הבלתי נמנעות, לדברי ההגות וזרמי התודעה שארצי שוזר כפרולוגים וכאקספוזיציות לפני ובין השורות והבתים. ואם קצב ההתקדמות מואט כתוצאה מכך (הנה, תשעה שירים בלבד בשעה הראשונה, עד להצטרפותו של אהוד בנאי, אורחו הראשון) זה רק מפני שארצי לא ממהר לשום מקום. חשוב לו להגיד, לפרוק את שמצטבר אצלו ולא תמיד כתב בעיתון, אפילו להפוך הפארק לספה ואת הקהל לפסיכיאטר שלו. וגם להיפך: לאתר בקרב ההמון מעריצים מושבעים וצופים נאמנים, לצ'פר אותם בשירת סולו נדיבה. לחבק אותם בשירים ולפתוח אליהם את הלב. זו דרכו לבנות התרחשות, לנווט הפנינג מרגש.
שולט בהתרחשות
החודשים האחרונים הולידו רק שלושה שירים חדשים; הנזכר לעיל, "חוף עזוב מהאהבות" שהפיק אייל מזיג, נגן הבס שלו, ו"לא הפסקתי לחפש אותך" שהקליט כדואט עם עומר אדם ובהיעדרו מבצע אותו כרוק דרמטי, רחוק מהלבוש הים תיכוני שהעניק לו יעקב למאי.לזכותו של ארצי ייאמר, שעל אף שהחומרים מוכרים, מאוד אפילו בהישענם על קלאסיקות בלתי נמנעות, ואפשרויות החידוש מועטות - הוויז'ואלס שמעטרים-מלווים את ההופעה מתחדשים תדיר. חלקם מתפקדים כ"מילוי" ועמוסים בהכפלות של דיוקנאות וצילומי במה, חלקם אימאג'ים סינמסקופיים, מרהיבים ביופיים ומכאיבים בנקיונם.
השליטה שלו בהתרחשות, בסדר, בקצב, בתזמורת ובניווט המרכיבים שעל הבמה, יוצא דופן, מעוררת השתאות בכל פעם מחדש. אי אפשר להוציא אותה לפועל ללא הניסיון והמיומנות של שמונת הנגנים שהולכים אתו כברת דרך ארוכה - לא רק מאיר ישראל ואבי סינגולדה, גם בנו, בן, אייל מזיג וטל פורר, האחים הנשפנים שי ועדימאירי, כולל נגנית הכינור הילה בן טובים, ה"חדשה" ביותר בצוות.
![](/Habama/Upload/other/שלמה%20ארצי%20אלעד%20דבי1.jpg) שלמה ארצי, צילום: אלעד דבי
למרבה הצער, דווקא גולת הכותרת של ההופעה, התארחותם בה של אהוד בנאי ובועז שרעבי, הנחילה אכזבה. פחות החלק של בנאי - שאתו שר ארצי את "אני נבראתי לך" (אמנם שורה אחת, אבל כמו עולם ומלואו) ו"נוף ילדות" שלו, ואת "היום" ו"כולם יודעים" של אהוד, כשהוא מצליח להתיידד עם הקונטקסט האתני-כנעני של בנאי.
יותר החלק של שרעבי, שלו הקדים ארצי גילוי נאות - שלא מצאו זמן (איך לא?!) לחזרות משותפות. לא הכי הוגן לרוכשי הכרטיסים. אמנם ארצי השתדל להפתיע את שרעבי ב"כניסות" ל"לתת", "אם את עדיין אוהבת אותי (אבנים מהירח)" ו"הלוואי", ואף הקים אותו מכיסא הנוחות שלו, לעמוד לצידו. אבל הציפייה לשמוע את שרעבי שר משהו של ארצי, כפי שהובטח, נכזבה.
לא שזה יפריע לשלמה ארצי ולעונת ההופעות שלו לעשות טוב עד סוף הקיץ.
שלמה ארצי. לייבפארק ראשון לציון. שבת, 28 ביולי 2018
02/08/2018
:תאריך יצירה
|